Hm, zdaj sem pa v rahli zadregi. Zadal sem si namreč izziv, da bom spremljal neko zadevo od ideje do srečnega konca (realizacije). In zdaj ne vem, kako naj napišem. Ker vsega pa res ne bi povedal. Preprosto zato, ker se mi ne zdi korektno do ljudi na "drugi strani". Nič še se nismo dokončno dogovorili, zato.
Nekdo se je namreč pozanimal za prevod, ki ga ravnokar 17. 11. 2023 delam. (Ni trajalo prav dolgo, kajne?)
Poslal mu bom še delovni, neprečiščen, surov prevod - "prvo roko", kot rečemo.
"Tek toliko"; da se bo dalo razumeti zgodbo, začutiti, za kaj gre. Videti, ali ga bo stavar potem še vedno zanimala ali ne več.
(Interesent ne bere nemško, tako da mu izvirnik nič ne pomaga.)
Aha, bom vprašal Lutza, če ima angleški prevod! Zdaj sem se tega spomnil, krasno!
(Najbrž ga še nima; igra je takorekoč še topla, ampak, vprašt ni greh.)
"V mislih, besedah in dejanju", si dobro spomnila, Marjeta Jeraj. Hvala. Prav ti dam.
Zdaj bom pa moral dati "gas" in res končati tale prevod.
In ga seveda bom.
Tako. To je nekašen prvi vmesni čas.
Vozimo dalje.
Na progi je sicer megla, ampak naslednja vratca se vidijo. Čisto dovolj; več ta hip ni treba.
***
Pripipsa:
1) Ta zapestnica ima hecno zgodbico. Foka je že nekaj časa v galeriji z namenom, da bom nekoč o tem, kje in kako sem jo dobil, napisal sestavek.
2) Prevod je medtem v grobem končan. In tudi Lutz mi je že sporočil 20. 11.v2023, da angleškega prevoda še nima.